"Švýcarsko, 1 948"
"Arveyeské solné doly"
Tady, sem.
Mám to.
Kdyby to bouchlo na nesprávným místě, pohřbí nás to zaživa.
-Dej to pryč, idiote! -My máme padla!
Zbývá ještě otevřít tenhle tunel.
Už je šest hodin a deset minut.
Padla budete mít, až já řeknu, že máte padla.
Dřít na tebe nebudeme, jenom kdybys nám chtěl dát vánoční prémie.
To se dalo čekat.
Opatrně.
Smaragdy.
-Smaragdová jeskyně. -To je krása.
Neuvěřitelné, jeskyně plná smaragdů.
Co to proboha je?
-Rychle! -Tudy!
Bůh nám odpusť!
ZAVALENl
Marcello, nechápu, proč jste jezdil až sem.
Řekl jsem vám do telefonu, že nemám zájem prodávat své pozemky.
Jsem, jak se říká, "stará škola".
Myslím si, že jednání by měla probíhat osobně.
Jaké jednání, Marcello?
Tento dům a pozemky patřily mé rodině po generace
a rád bych své poslední dny strávil zde, u jezera.
Jako můj otec a před ním i jeho otec.
Je mi velice líto, že to vidíte takhle.
Tohle je Montclair. Moc pěkné pero, nemyslíte?
Ano, a co?
Podepište tu smlouvu a odvezeme vás do nemocnice.
Táhni k čertu, bastarde!
Tak to bychom měli.
Co máme udělat s tělem?
Chtěl strávit zbytek svých dnů u jezera.
Měli bychom to respektovat.
Skvělý. Prostě skvělý.
Zatímco většina holek se fintí na maturiťák,
já si seškrabuju vrstvy uschlýho bláta.
Proč se parádíš?
Poslední samec, kterýho jsme viděli, byl ibex v 3000 metrech.
-Kdože? -lbex.
lbex je horská koza. Ten, co byl podle tebe jelen.
Jednou si na tyhle chvíle vzpomeneš a uvědomíš si, jak jsi vlastně ubohej.
Aby na tohle někdo z vás mohl vůbec vzpomínat,
-tak vám radím sbalit výstroj. -Slyšels ho, Milesi.
Emily.
Nechalas lano u prvního výstupu, bez toho nemůžeme odjet.
To je přes hodinu cesty.
To si děláš legraci!
Dobře. Jasně, dojdu pro to.
-Emily. -Tak přátelé,
překontrolujte si všechny své věci, ať tady nic nezapomeneme.
Jakmile bude auto naložené, vracíme se do hotelu.
Emily!
-Co je s tebou? -Nic, co by?
Před klientelou se takhle nemluví, to přece víš.
Dobře.
Omlouvám se. Můžu už jít pro to lano?
Ne, nech to být. Naložíme auta a vrátíme se do hotelu.
Hlavně nesmíme zmeškat letadlo do Řecka.
Dovolená? Chceš říct, že fakt jedeme?
Myslím, že to všichni potřebujeme.
Čím rychleji pomůžeš bratrovi naložit věci...
Když to říkáš takhle...
Dostal jsi ten vzkaz od nějakého Vincenta?
Jo, ale neznám ho.
Doufám, že to nesouvisí s prací.
Nevím. Za pár minut se s ním sejdu dole v restauraci.
-Myslela jsem, že přijdeš za mnou. -Jenom kontroluju e-maily.
Mám nový tělový krém a na jedno místo prostě nedosáhnu.
Arturo Del Torto právě zkoumá Úpatí Mount Zurisano v Argentině.
-Dobře mu tak. -Jsou to jen fotky, žádný materiál.
-Reklamní trik. -Dobrá. Víš co?
-Jsi nešťastný, Johne? -Ne nešťastný.
Měli jsme slabší léto, to víš. Jenom přemýšlím o školném pro Emily.
Já vím. Jsou věci, s kterými si lidé jako Arturo nemusejí dělat starosti.
On nemá nikoho, kdo by ho miloval, ani koho by miloval on.
Ty ses rozhodl mít rodinu.
Tvoje volba se mi líbí víc.
Na chvíli zapomeň na Účty a hypotéku a na všechno ostatní
a konečně si užijeme tu dlouho odkládanou dovolenou.
Díky.
Vincent?
Pane Palmere, děkuju, že nám věnujete svůj čas.
To je Sophia. Přítelkyně a obchodní společník.
-Těší mě. -Nápodobně. -Prosím.
Nevím, proč to nešlo vyřídit po telefonu, odjíždím dneska z města.
Budu stručný. Další náš společník získal pozemky ve Švýcarsku,
na kterých je starý a opuštěný solný důl.
-Ten poblíž Arveyes? -Máte přehled.
Asi před 50 lety ho zavřeli. Zával, nikdo nepřežil.
Jeden se zachránil. Strašná tragédie.
-Kolem dolu kolují zvláštní historky. -Je to Úžasná legenda,
ale při hledání průvodce nám moc nepomůže.
Od toho sesuvu v dole nikdo nebyl.
Nebezpečné neprozkoumané teritorium jako tohle se dneska těžko hledá.
Proto potřebujeme vaše zkušenosti.
Kdykoliv jindy bych vás s radostí vedl,
ale beru rodinu na dlouho odkládanou dovolenou.
-Rád jsem vás poznal. -Do dolu může vlézt každý ňouma.
Já chci mít jistotu, že se vrátíme.
Vy jste nejlepší průvodce na světě a hodlám vás podle toho zaplatit.
To je pro začátek.
Tohle je předem a stejná suma po návratu.
Proč mám pocit, že nejde jenom o odhalování panenského Území?
Možná že jde o odhalování dávných legend.
To nemyslíš vážně!
Půjčí nám čtyřpokojovou chatu u jezera!
Nikdo z vás musí pracovat, jenom já. Je to stejné jako na řeckých ostrovech.
Slíbils, že pojedeme na čtrnáctidenní dovolenou jako normální rodina.
-Naše rodina není normální? -Normální lidi nosí do práce aktovku.
Ty si balíš hadí sérum a kyslíkový bomby.
Myslel jsem, že to máš ráda.
Nemám to ráda. Já nechci být průvodce znuděnejch boháčů!
Já chci být ten znuděnej boháč!
-Běž si sbalit věci. -Mám sbaleno.
Tak se jdi něco učit.
Chci se naučit, jak rodiče řeší podobný věci.
Řešíme to o samotě.
Jasně.
Pane Palmere, to je Marcel, váš hostitel.
-Rád vás poznávám. -Těší mě.
Vidím, že s sebou máte rodinu. Ta se taky zůčastní naší expedice?
Nabídl jsem jim chatu, zatímco budeme v dole.
To je od tebe moc pěkné.
Kdo všechno se expedice zůčastní?
Carlos, Hans, lon
a samozřejmě Sophia, Marcel a já.
-Vypadá to na dobrou partu. -Taky jsme.
To je Stephan. Ukáže vaší rodině chatu a postará se,
-aby měli všechno, co potřebujou. -Těší mě. -Nápodobně.
Já jsem Samantha, to je Miles a Emily.
Vychutnejte si to Úžasné okolí. Je tu, jak se říká, nedotčená příroda.
Jako bych to nikdy neslyšela.
Omluvte nás na moment.
-Co vůbec dělá Jimmy? -Sklapni, blbe! -Přestaňte.
Chceš si to vyměnit? Já půjdu do dolu a ty zůstaneš tady jako rozhodčí.
Přineseme si věci, pojďte.
-Z té rodiny nemám vůbec radost. -Jinak by nesouhlasil.
-Máš je na zodpovědnost. -Nebude s nima problém.
Pokud ano, uděláš, co řeknu.
Nezapomínej, že na tuhle myšlenku jsem tě přivedl já.
Zřejmě máš za to, že jsme partneři. Nejsme.
Vložil jsi do toho peníze, ano.
Ale ta mapa pořád patří mně.
Jestli tam dole nic nebude, budeš mít na krku velký dluh.
Myslím, že je čas podívat se na mapu.
Emily, prosím tě, co to děláš? Můžeš s tím jít laskavě někam jinam?
Jistě.
Studoval jsem tu mapu a je Úžasná.
Moc zajímavá. Odkud ji máte?
Dostal jsem ji od svého dědečka.
Špatná zpráva je, že pokud je mapa správná,
zával zničil tenhle Úsek, takže nepůjdeme hlavním vchodem.
-Ten vchod je na sever od jezera. -Je to velký risk.
Ale je tady vedlejší přístupové místo.
Nejspíš vzniklo, když se důl rozrostl natolik, že hlavní vchod nestačil.
Sloužilo jako nouzová cesta. Pro podobné nehody.
Tunely vedou 600 metrů pod zem.
Jsou tam kilometry chodeb, co se rozdělují a sbíhají.
Tahle značka asi bude ten vnitřní sesuv. To poznám, až se tam dostaneme.
Ale nevím, jestli projdeme přes tu blokádu.
Moji muži s sebou mají laserové pušky,
speciálně kalibrované tak, aby prorazily skálu.
Zapomeň na skálu. Měli byste vidět, co to udělá s bandou oslů.
-Skvělý! -Jen žertuju.
Nezapomeňte, že důl je labilní.
Kde došlo k sesuvu, může dojít k dalšímu.
Bez obav, najali jste mě, abych vás dovedl zpátky, a to udělám.
Teď bychom se měli dobře vyspat.
Budeme to potřebovat.
To je pěkně těžké.
Milesi, ne. S námi nepůjdeš.
Chceš říct, že holka může jít, ale já ne?
-Ona je klientka, ty ne. -Zvládnu to. Starej jsem dost.
Ne, Milesi!
-Hele, jsi moje opora, ne? -Jo.
Potřebuju, abys tady zůstal s mámou a s Emily a abys mě zastoupil.
-To je pro mě důležitější. -Ale tati... -Žádné ale, tím to končí, jasné?
Tak jo.
-Kde je Emily? -Myslím, že se jí zalíbil Stephan.
No bezva.
Snad díky tomu zapomene, že je na tebe navztekaná.
Díky.
-Buď opatrný, miláčku. -Jako vždycky.
Říkal jste, že tyhle doly jdou do hloubky 600 metrů.
Přibližně.
Jak hluboko jste nejvíc sestoupil?
Asi 600 metrů.
Na jakou nejzáludnější věc jste tak hluboko narazil?
Na svou ženu.
Podle mě ženy mohou být záludné v každé hloubce.
Pravda je, že jsme tenkrát na konci sestupu narazili na kapsu sirovodíku.
Jak jsem to ucítil, otočil jsem se a dva muži už byli v limbu.
-Přišel jste o někoho? -Všichni se vrátili v pořádku,
až na pořádnou bolest hlavy.
-Narazil jste tam někdy na příšery? -To stačí, Sophie!
Vylézt z dolu s bolestí hlavy je jedna věc, ale jít s ní dovnitř je druhá.
To je ono.
Někdo musí platit Účty za elektřinu.
Nejspíš to neodpojili od městské sítě.
Vypadá to pevně, ale pojedeme dolů na etapy. Kdo chce jít první?
My budeme první.
Nastupte si.
A jedeme.
-Držte se. -Hodně štěstí.
Co si dáváš do čaje?
-Jen trochu citronu. -Není problém.
Hele, kdo je to?
-Panebože, s tím jsem nepočítal. -Promiň, já neumím francouzsky.
Promiň, občas zapomínám mluvit anglicky. Řekl jsem, že nevím.
Možná je to bývalej majitel.
Možná. Opravdu nevím.
Jak to, že jsi s nima nešel dolů?
Mám... jak se to řekne... Klaustrofobii.
Dobrej důvod.
A někdo se musí postarat o spokojenost našich hostů.
Emily!
Co se děje?
Myslela jsem, že jdu na tůru se svými dětmi.
Dáváme si čaj?
-Kdo je to? -Nevíme. Snad bývalej majitel.
-Tak co říkáš? -Na co?
Na tu tůru! Vem si věci.
Mami, nemůžu strávit jeden den doma?
Dobře, fajn. Půjdu jenom s Milesem.
-Kde je Miles? -Šel se projít.
Tak to bude individuální dovolená.
Viklá se to, ale funguje.
Všichni připraveni?
Držte se.
Pomozte mi!
Prosím vás, pomozte mi!
Pomoc!
Nepouštějte mě!
Pomozte mi!
No tak!
V pořádku?
-Jo, díky. -To byl zábavný začátek dne.
Myslím, že jste si svou odměnu už vysloužil, pane Palmere.
Co dál, pane Palmere?
Před námi je ventilační šachta.
Projdeme tam a dostaneme se na značku 360 metrů.
Výborně.
Tunely jsou těsné, byla by smůla v nich uvíznout.
Postupujeme v pohodě. Jen pokračujte, prosím.
Mít tak o dvacet kilo míň, šlo by se mi určitě líp.
Copak je?
Tyhle díry nejsou od lidí.
-Jak to? -Hele.
Velká díra.
Rychle pryč!
Běžte pryč!
Běžte! Běžte dolů!
Nikdy jsem neviděl tak velké brouky!
Utíkejte! Rychle, dělejte!
Haló!
Jenom kousek soli. Důkaz, že jsem tam byl.
No co.
Páni!
Neuvěřitelné.
Úžasné.
To bolí.
Hezky.
Držte se u stěny.
Dávejte pozor.
Těm starým fošnám nevěřím.
Tudy to nepůjde.
Nastřelím do skály kotvu a přehoupneme se.
Připevníte lano. Vidíte?
A jednoduše se přehoupnete.
-Udrží mě to? -Ano, udrží.
Posílám zpět.
Jenom opatrně a držte se zdi, kraje nemusejí být pevné.
To je ten vnitřní sesuv vyznačený na mapě.
Jiná cesta není?
Nevypadá to. Tohle je jediný průchod do další hlavní chodby.
Konečně si užijeme.
Mně to nevadí.
Ve výši prsou. Moc nízko nám nepomůže
a moc vysoko by nám mohlo tohle celé shodit na hlavu.
Jako v baseballu, trochu výš, ale zase ne moc vysoko.
Správně.
Slyšeli jste ho. Úroveň hrudi a níž.
Nenechám se tu pohřbít.
Můžu ti něco přinést?
Ne, díky, jsem v pohodě.
Kde bydlíš?
V malé vesnici jménem Gennevillier.
-Je to hned u Paříže. -Miluju Paříž.
-Vážně? Bylas tam? -Jo. Je málo míst, kde jsem nebyla.
To je velké štěstí pro někoho tak mladého jako ty.
Většina Američanů zná jen zábavní parky.
Naše rodina ne. A hele, kolik myslíš, že mi je? Protože mně je osmnáct.
Emily, chcete tu vy dva snad posedávat celý den?
Běž ven a podívej se po okolí.
-Už se Miles vrátil? -Pár hodin jsem ho neviděla.
Ani já.
Víš co, běž si pro věci, jdeš na výlet.
Musíme najít tvého bratra.
Vypadáš nervózně.
Člověka to pěkně vyšťaví, co?
Jdi do prdele, Marceli.
Myslím, že bys mi měl projevovat trochu Úcty.
Chystám se z tebe přece udělat boháče.
-Máš tolik Úcty, kolik si zasloužíš. -Tohle terno tu tvoji aroganci srovná.
Dávej si pozor. Vyskakuješ si jenom díky společné minulosti s Vincentem.
Myslíš si, že jsi nepostradatelný? Já už mám všechno, co potřebuju.
Ty smaragdy ještě nemáme. A jak víš, sám je neodneseš.
S největší radostí bych vzal i tvůj podíl, kdybys náhodou nedošel.
Pomoc!
Nestůj tam, ty blbče! Pomoz mi!
Ovšem.
Nerad bych, abys spadl.
Milesi!
Páni, to je hloubka.
Druhé patro: večerní šaty, dámské prádlo.
Bez odvahy není sláva.
Tady je další místnost.
-Jen opatrně. -Jo.
-Hansi! -Hansi!
Klid, to byl fór.
-Kde je Marcel a lon? -Byli tady.
Asi šli na cigáro.
Řekl jsem jasně, zůstat pohromadě, žádné toulání.
Něco se stalo! lon spadl!
Cože?
Kouřil, bez dívání udělal krok dozadu a spadl. Spadl tady.
-lone! -lone!
lone!
-lone! -Spadl, jo?
Jo, spadl.
Tamhle je.
Proboha, co se mu stalo?
Můžu pomoct, mám záchranářský výcvik.
Ne, marníme čas. Je mrtvý, to je evidentní.
Marníme čas? Je to moje rozhodnutí! Tahle expedice končí!
-Tahle expedice začala. -Je tu mrtvý člověk!
-Cos to udělal, Marceli? -Nic.
A co máš tady?
To je škrábnutí.
Škrábl jsem se, když jsem se mu snažil pomoct.
Řekni mi jediný důvod, proč bych tě neměl teď zabít!
Poslouchej mě, lon byl neopatrný a spadl.
l přes tu tragédii oba víme, že druhá šance se nám nenaskytne!
Nebudeme se vracet! Je to jasné?
-Ale dál jít nemůžeme. -Ne, půjdeme dál!
Všichni známe riziko. Jsme připraveni, je to v pořádku.
Tak dost řečí! Jde se dál!
Haló, Marceli?
Stephane, proč voláš?
Promiň, ale měl bys vědět, že toho kluka jsme neviděli, co jste odešli.
-Kam mohl jít? -Můžu mluvit s tátou?
Emily chce mluvit s Johnem.
Vem si to.
Tati?
Vaše dcera s vámi chce mluvit. Zdá se, že váš syn zmizel.
Určitě mu nic není, ale buďte hodně opatrný.
Jestli řeknete něco, co by je varovalo,
nařídím Stephanovi, aby je všechny zabil.
Mluvím jasně?
Haló, tati!
Tati?
Ahoj, Em. Co se děje?
Kdo ví? Miles se šel před pár hodinami projít. Možná se ztratil.
-Kde je máma? -Hledá ho na druhé straně jezera.
Já bych si nedělal starosti, znáš Milese, on se objeví.
Stephane?
Ano?
Odveď je zpátky do chaty a svaž je.
Jestli budou dělat potíže, zastřel je.
Jo.
Pana Palmera nepochybně uklidní, že o jeho rodinu je dobře postaráno.
-Jestli jim ublížíš... -Tak co?
Marceli, nedělej to.
Moje dcera neumí francouzsky, ale já ano.
Klid, Johne.
Pořád vás potřebujeme. Dokud jste užitečný, bude vaše rodina v bezpečí.
Až přijde čas, dostanete nás odsud.
Uděláte to, a vaše rodina bude v pořádku.
-Co se tady děje? -Nevím, ale táta má problémy.
Táta má problémy? Stephan vytáhl pistoli a tys ho praštila půlkou stromu.
Ta fotka, cos ji našla v chatě... Našla jsem tělo toho muže.
-To nechápu. Myslíš, že ho zabili? -Ano.
Marcel řekl Stephanovi, že nás má zabít, když budou potíže.
-A co Miles? Myslíš, že ho mají? -Já nevím.
Já nevím...
Ale musíme zachovat klid a hlavně přemýšlet.
Miles zmizel, táta je 300 metrů pod zemí s nějakejma vrahounama.
Klidnější už být nemůžu. Zavolám tátovi.
Poslouchej mě, kdyby si mysleli, že Stephan není s námi, tak by tátu zabili.
-Bože můj, jasně. -Co?
-Kam jinam by Miles šel? -Do dolu.
Jasně.
-Kde to je? -Nevím.
Měla jsem na tátu takovou zlost, že jsem nedávala pozor. Promiň.
To nic, my ho najdeme.
Co teď uděláme se Stephanem?
Svážeme ho.
Vzpomínáš si na něco?
Snažím se, ale skoro jsem se na mapu nepodívala.
Nemůžeme si dovolit žádné omyly. Nenapadá tě něco?
Já prostě nevím. Mám takovej strach. Táta je se všema tam dole.
Nic se mu nestane, on ví, co dělá.
-Co po nás chtějí? -Já nevím.
-Nemyslíš, že by zabili... -Miláčku, takhle neuvažuj. Dobrá?
Musíme se soustředit.
Vidělas mapu, nevšimla sis něčeho?
Mluvili o dvou hlavních vchodech.
Jeden byl v nějakým táboře a pak ještě o jednom.
-Kterým měli jít? -Nevím. Nevěděla jsem, že tam půjdeme.
Dobře, zlato, vrátíme se do chaty. Seženeme pomoc.
Marceli, co to vlastně hledáte?
Dejte mi tu mapu!
-Je to Úžasné. -Opravdu.
-Já rozsvítím ty pochodně, jo? -Jo.
-Tohle není ono. -Ani vzdáleně.
Kdybyste mi řekli, co hledáte, mohl bych vám pomoct.
Máte moji rodinu. Máte zbraně. Já nikam neuteču
a nejsme na žádné vyhlídkové tůře. Co jste vlastně ztratili?
Není to nic ztraceného, pane Palmere. Je to něco, co chceme najít.
Největší ložisko smaragdů v Evropě.
Smaragdy? Tady?
Někde tady dole leží zásobárna drahokamů,
které jsou daleko cennější než diamanty.
-Jste blázen. -Blázen?
Neřekl bych.
Dlouho jsem měl za to, že to jsou jen řeči starého senilního muže,
který trávil poslední dny života po nemocnicích a ústavech
a blábolil o příšerách, co hlídají Svatební síň.
Byla to místnost plná smaragdů.
Muž, který přežil ten zával, byl můj dědeček.
Na smrtelné posteli mi dal tuhle mapu.
Trvalo mi léta dostat se tam, kde jsme právě teď.
Ale na té mapě žádné smaragdy nejsou.
Na mapě ne. Ale on mi dal víc než jen tu mapu.
Můj dědeček byl chudý horník.
Měl sotva dost peněz na jídlo, natož na klenot takové kvality.
Pokud je to pravda, je třeba vytáhnout lonovo tělo,
pak se vrátit a dokončit to.
-To se nestane. -Proč?
Tyhle pozemky vlastnil někdo jiný, někdo, kdo se nedal koupit.
A ten člověk teď leží na dně jezera.
Člověk, kterého jistě začnou časem postrádat.
Ne, pane Palmere, teď musíme jednat.
Najdeme smaragdy a zmizíme.
Střílejte! Rychle! Střílejte!
Střílejte!
Na nejvyšší výkon!
Tamhle!
Jsou všude!
-Co to sakra je? -Brouci. -Takové brouky jsem ještě neviděla.
To není brouk, to je dinosaurus.
-Zmlkni! -Držte se pohromadě a koukejte kolem.
-Dejte mi zbraň. -Ne! -Dejte mi zbraň, viděl jste ty potvory?
-Co je to? -Nouzový signál.
Tamhle!
-Zabil jste ho? -Pravděpodobně ne,
ale aspoň ho uslyšíme, až se bude vracet.
-Kolik jich tady vlastně je? -To nevím.
-Ale radši odsud hned padáme. -Ne! Budeme se držet plánu!
Jakého plánu? Zůstat tady s těma potvorama je sebevražda!
-Má pravdu, to je šílenství! -Víte, jak jsme blízko?
Máme na dosah nekonečné bohatství, které hledám celý život.
-Pokračujeme podle plánu! -Jste slepý? Váš plán se nejenom hroutí,
váš plán je trhán na kusy obřími brouky!
Správně, plýtvejte náboji! Kde je jeden, můžou jich být stovky!
-Stovky? -Myslete na svou ženu a děti.
Jsou tady!
Je mrtvý! Dost!
Nestřílejte! Přestaňte!
Zřítí se to!
Všichni ven, rychle!
Pojďte, tudy!
Honem! Pohyb!
Jdeme!
Proboha!
Tohle nebude zrovna dobrej den.
Myslíš, že se tam dole něco stalo?
Snad ne.
Koukni!
-Proboha. -Proboha! Co to je!
Utíkej!
-Dá se vyjít jinudy? -Musí to jít.
-Musíme se odsud dostat! -Uklidni se, Sophie.
Pane Palmere?
Vždycky existuje jiná cesta, něco najdeme.
-Nezastavujou se! -Já vím.
-Co uděláme? -Ukaž, odhoď batoh!
Zabírá to!
Pojď!.
Haló?
Signál.
Tati, tady jsem!
Co to bylo?
Fuj!
No ne...
Haló?
Stephane?
-Pořád to nejde. -Ten sesuv mohl zrušit příjem.
Vy se starejte, abyste našel jinou cestu.
Ta mapa není Úplně přesná. Tohle tam není.
Když se dostaneme přes zával, možná najdeme cestu k východu.
Ne, půjdeme tudy.
Ale to se dostaneme hlouběji do dolu.
-To je život. -Ne, Marceli, všeho moc škodí!
K čemu nám ty zatracené šutry budou, když nezůstaneme naživu?
-Myslím, žes přišel o rozum. -Hansi!
Mně ty smaragdy za to riziko pořád stojí.
Já myslel, že mě podpoříte, Hansi.
Souhlasím, že bychom odsud měli zmizet,
ale jelikož tahle cesta je zablokovaná, tak se musíme dát tudy.
A třeba nás to náhodou dovede do Svatební síně...
Jak říká Marcel: to je život.
Seskupujou se.
Vracejí se.
Kam jdete?
Ke Svatební síni. Potom nás odsud vyvedu.
Je zima.
Jsme skoro 460 metrů pod zemí. Teplota klesla tak o 1 2 stupňů.
-Kruci. -Někde tady asi bude tekoucí voda.
Pokles teploty vyvolá zvýšenou snahu vašeho těla udržet teplo.
-To znamená? -Pokud vás nedostanou brouci,
dostane vás dehydratace. Takže pijte co nejvíce vody.
-Co je tady k smíchu? -Že má starosti o naše blaho.
Jeho rodinu drží pod zámkem, byl přinucený zůstat na tak zrádném místě,
a přitom se obává, abychom neměli žízeň.
Vy jste ale hlupák. Máte nůž a nic lepšího nesvedete.
-Taková zahozená příležitost. -Myslíte?
Možná nemám rád krev na rukou tak jako vy, Marceli.
Tak to máte smůlu, protože Stephanovi krev na rukou nevadí ani v nejmenším.
Opatrně, Marceli, drž se zpátky.
Dobrá... všichni se uklidníme.
Já jsem klidný, pane Palmere.
Jen bych rád věděl, kdy se můj přítel Marcel rozhodl mě podrazit.
Ty to nechápeš, Vincente?
Od začátku jsi byl hlupák.
Pane Palmera můžu potřebovat, abych se odsud dostal,
ale ty, příteli, jsi úplně postradatelný.
Jako lon.
Vincente!
Marceli, cos to udělal? Tys ho zabil!
-Kdo z vás chce být další? -Tak dost!
Jestli nebudeme spolupracovat, nikdy se z dolu nedostaneme!
Má pravdu, Marceli. V našem počtu je síla.
Fajn.
Tak jdeme.
-Blíží se. -To je šílené!
-Počkejte, Sophie! -Musíme odsud pryč!
Sophie, počkejte! Sophie!
Sophie!
-Je popálená? -To byla ledová voda. Potřebuje zahřát.
-Sophie! -Musí vstát. Blíží se!
-Musíme pryč, hned! -Sophie!
Zvedněte ji! Nahoru!
Hansi, vidíte něco?
Jo, jdou sem!
-Rychle! -Je jich moc!
-Musíme pryč! -Ještě ne.
Teď!
Pojďte! Běžte.
Co dělají?
-Perou se o jídlo. -Jaké jídlo?
O nás.
Už ty potvory nevidím.
Fajn, protože budu předstírat, že jsem je nikdy neviděla.
Zlato, zkus telefon.
Nic.
Kde jsou klíče od auta?
Myslím, že je měl Stephan.
-Zkusíme tátovi zavolat vysílačkou. -Ne, to by bylo nebezpečné.
Když zjistí, že tady Stephan není, nevíme, co udělají.
Mami, vidělas ty brouky. Tady všechny ujednání padají.
Zavolej tátovi.
Dobře.
Je tam někdo? Slyší mě někdo?
Johne!
Johne, slyšíš mě?
Možná jsou moc hluboko.
Ano, to nejspíš.
Je nabitá! Hledej další náboje.
Nic.
Bingo!
Dobrá, jdeme!
Z amerických žen mě bolí hlava.
Na, vezměte si tohle.
-V pořádku? -Je mi zima.
Vy jste připravený na všechno, že?
"Chceme to nejlepší a jsme ochotni zaplatit." To byla vaše slova.
Moje ne, Vincentova.
To s Vincentem mě mrzí.
Nemůžete za to. Za nic nemůžete.
To řekněte mojí rodině. Nebýt mě, byli bychom teď v Řecku.
-V Řecku je teď hezky. -Říká se to.
Řekněte mi něco.
-Řekněte mi o Stephanovi. -Co chcete vědět?
Je tak krutý, aby zabil mou rodinu?
Ano.
Zahřejte se.
Ti brouci nemohou být... že ne?
Tohle přece není možné.
-Možné ano. Pravděpodobné ne. -Jak to myslíte?
Staré egyptské hieroglyfy popisují Osirise, Boha podsvětí, vládce mrtvých,
jako velitele armády obřích černých brouků.
Jediné, co mátlo archeology, bylo, že měli být velcí jako člověk.
-Tak teď už asi zmatení nebudou. -Musí to zůstat záhadou.
-Ty potvory se nikdy nesmí dostat ven. -Ne, to nesmí.
Jedna rada pro vás, pokud chcete zůstat naživu.
Ano?
Není moudrý házet nožem po lidech, kteří drží zbraň.
-Moudřejší věc jsem nikdy neudělal. -Jak to?
-Teď vím, komu jste byl oddaný. -Za cenu vlastního života?
Hansi, každý ví, že pilot se nezabíjí v polovině letu.
Dost řečí!
Musíme jít dál.
Pokračujte rovně.
Johne.
Děkuju.
Ještě neděkujte.
Byla by skutečně škoda zabít dvě tak krásné ženy, jako jste vy.
-Tak mi řekněte, kde je ten kluk. -Ztratil se. Mohl by být v dole.
Nebo šel pro pomoc?
Poslouchejte mě. Máme problém, my všichni! Asi došlo k závalu.
Jsou tam obří tvorové, kteří vypadají jako brouci...
Dost! Víte, jak hloupě to zní?
Obří brouci? Ta bolest hlavy mi stačí.
Haló, Marceli?
Haló?
-Tak ten hošík odešel do dolu? -My nevíme.
Možná si ten chlapeček hraje na kočku a myš.
Milesi? Vylez ven. Vylez ven, ať jsi kdekoliv.
Ke zdi! Honem ke zdi!
Říkal, že mu praskne hlava a měl pravdu.
-Odkud se berou? -Nevím!
-Musíme pryč! -Blázníš? Já ven nejdu!
-Musíme jít ven! -Já nikam nejdu! Já nejdu ven!
Ven! Ven! Ven!
-Odkud se všichni berou? -Nevím, ale musíme dál!
-Myslíš, že je táta v pořádku? -Ano. Najdeme tvého bratra.
-Já se tak bojím! -Já taky. Nic se nám nestane.
Já to nechápu. Proč jdeme pořád dolů?
Sledujeme vodu. Může nás dovést k východu.
A co když to končí kamennou zdí?
-Tak to zkusíme znovu. -Snad nebudeme muset.
Signál.
Brouci postupují jeskyní všemi směry.
Proto je struktura jeskyně tak málo pevná.
Ty nestvůry vyvrtaly všude průchody. Hansi, je to připravené?
-Jo. -Kolik máte šťávy?
Moc ne, ale dost, aby to provrtalo díry do pár brouků.
Fajn.
Jdeme.
Fakt je, že Milese asi sežrali ti brouci a táta je v jeskyni s těma chlapama!
Musíme odsud pryč! Musíme sehnat pomoc!
Podívej, jediná pomoc, kterou dostaneme, je tady.
Miles a tvůj otec jsou naživu a v pořádku.
Půjdeme k tomu dolu a vytáhneme je. Dobrá?
Jo.
Tohle je na mapě.
Možné to je. Ale nejsem si jistý.
Ne, je to tady, cítím to. Svatební síň je určitě už blízko.
Když půjdeme tudy, narazíme na tenhle tunel a možná najdeme východ.
Ne! My půjdeme tudy!
Protože ty smaragdy jsou přímo tady! Vy pitomci!
Vy už tady nevelíte! Vaše slovo nemá žádnou váhu!
Jestli chcete jít pro smaragdy, poslužte si. Prokážete nám laskavost!
Co to s váma všema je? Jste blázni?
Došli jste tak daleko a nejste ani zvědaví.
Uvízli jsme tady tak jako tak. Budeme se muset s těma stvůrama vypořádat.
Copak z toho nechcete něco mít?
Jsme blízko bohatství, které předčí vaše nejdivočejší sny.
Nebo prostě nevěříte, že se odsud dostaneme?
Počkat. Slyšeli jste to?
Pomoct!
Milesi!
-Tati! -Milesi!
Tati!
Ten most vás neudrží!
Milesi, musíš jít!
Tebe to udrží, jsi lehčí. Musíš jít!
Nemůžu!
Musíš jít, Milesi!
Milesi!
Tak pojď, Milesi!
Dokážeš to, Milesi! Dokážeš to!
Nemůžu!
Mám strach!
Pojď, to zvládneš!
-On to nedokáže. -Milesi, musíš okamžitě jít!
No tak!
Milesi!
Drž se, Milesi!
Milesi. Polez nahoru!
Dělej, Milesi! Pojď!.
Milesi, pojď.
-Jsi v pořádku? -Myslím, že jo.
Co je to za brouky? To jsem ještě neviděl.
To nikdo. Co tady dole děláš?
-Myslím, že jsem pitomec. -Myslíš, že jseš pitomec?
Kdybych neměl takovou radost, že tě vidím, tak...
-Jak ses sem dostal? -Sledoval jsem vás.
Ale jak ses dostal přes ten sesuv?
Spadl jsem do díry.
Kde je Marcel?
Stál za mnou, ještě před chvilkou.
K zemi!
Marceli!
Pospěšte si!
To je nádhera!
Já to věděl.
Ano!
Konečně, po všech těch letech.
Marceli, co...
Vidíte?
Vidíte to?
Můj dědeček měl pravdu.
Tati, je to pravý? Jsou to fakt smaragdy?
-Jsou to pravé smaragdy. -Všichni si berte, co chcete.
Jo, obřím broukům to prý kazí zažívání.
Rozhlédněte se, Palmere. Koukněte na to!
To je to, o čem jsem mluvil... Dost bohatství pro všechny.
To vidím, ale co nevidím, je cesta ven.
-Došli jsme až sem, ne? -Stěží.
A zátěž nám ještě přitíží. Musíme najít co nejrychleji cestu ven.
Tohle je nejbezpečnější místo.
Když Hans hlídá vchod, ty nestvůry se sem nedostanou.
Podívejte, kde jsme! Jsme chyceni v pasti!
Ti brouci se přeskupí a vrátí, což může být každou chvilku.
Tou puškou je nevydržíme odrážet věčně.
-Blíží se. Musíme odsud pryč! -Má pravdu, musíme hned pryč!
-Počkat! -Na co? -Cítím vzduch, jde tady z toho závalu!
Rychle, pomozte mi odsunout ty kameny!
-Nádhera! -Mám jít ven?
-Všichni jdeme ven! -Ještě ty smaragdy.
Nejdřív musím sebrat smaragdy.
Tohle je původní šachta, zavede nás to k hlavnímu vchodu.
V jednom se mýlíte.
-Všichni se odsud nedostanete. -O čem to mluvíte?
Jestli to vede k hlavnímu východu, tak jste dosloužil.
Marceli, nedělej to. Zašli jsme moc daleko.
Ty, má drahá, jsi taky viděla dost.
A jsi ještě naživu.
Celá záležitost mi úplně rve srdce.
Hansi!
Bože můj!
Hansi.
Vemte si to. Jsme skoro u cíle, půjdete s námi.
Ne, nemůžu se hýbat a vy mě nemůžete nést.
Jděte! Marcelovy výbušniny. Možná vaše jediná šance.
Jděte!
Mrzí mě to, celé mě to strašně mrzí.
-To nic. -Běžte.
-Hansi. -Sophie...
Sophie, prosím, běž.
Běž!
Je to to, co si myslím?
Jo.
A my uprostřed toho musíme projít.
Není nějaká jiná cesta?
Evidentně ne.
To nepřežijeme.
-Máme šanci. -Jo? A jakou?
Jejich cílem je chránit a krmit královnu a hnízdo.
Nezaútočí, když kolem nás budou vejce, ohrozili by je.
Snad máš pravdu.
-Jsou ještě za námi? -Nevidím je.
Milesi!
-Hledej něco jako vchod. -A jak má vypadat?
To poznám, až to uvidím.
Musí to být tady.
Jasně.
Určitě tam chceš jít?
Tohle se mi moc nelíbí.
Tak pojď, ty hnusnej švábe!
-V pořádku? -Jo.
Tohle není dobré.
Padáme pryč!
-Johne, co to děláte? -Marcelovy výbušniny. Uvolním cestu.
Zabij královnu, nastane anarchie.
Královna.
Snad máš pravdu.
Jsou pryč. Jdeme!
Tohle je druh, který by měl vymřít.
Milesi, pomoz mi umístit ty nálože.
Pomoc!
-Pomoc! -Em, jsi to ty?
Bože! Johne, je tu plno obrovských brouků!
-Zrovna jsem v pěkné bryndě. -Co je to za zvuk? -Lezou pryč!
A ještě něco.
-Miluju tě, zlato. -Johne, počkej!
Honem pojď!.
Utíkej!
-To nemůžeme stihnout! -Ale můžeme!
Co se stalo?
Já nevím.
Johne!
Mami...?
Sam, haló...
-Johne? -Ty nikdy nevíš, kdy přestat mluvit.
Tady kolem nás jsou všude stovky brouků a...
Johne!
Měla jsem o tebe strach, ty kluku.
Já tě miluju.
Milesi.
Jak rád vás vidím.
Budete v pořádku?
Myslím, že ano. Co teď budete dělat?
-Tahle rodina potřebuje dovolenou. -Zasloužíte si ji.
Celé mě to moc mrzí.
To je v pořádku. Už je po všem a to je hlavní.
Jistě.
Pane Palmere?
Užijte si dovolenou.
Neříkalas něco o znuděných bohatých lidech?
Můžeme být boháči, ale nikdy znuděný.
Po dnešku mi slovo nuda zní docela příjemně.